Eutrofeerumine: probleem vs ressurss

Säästev mereproduktsioon keskkonna seisukohalt

- Toitained (C, N, P, Si) on looduses esinevad ja organismidele eluliselt vajalikud elemendid
- Kuna need elemendid stimuleerivad fütoplanktoni ja makrovetikate kasvu, siis toitainete liigne juurdevool tingib olulisi ökosüsteemi muutusi
- Mõned muutused on ‘ebasoovitavad’ ja/või ebaesteetilised; need toovad kaasa ökosüsteemi degradatsiooni. Sellisel juhul on põhjust rääkida ‘kahjulikust’ eutrofeerumisest või eutrofeerumise kahjulikest tagajärgedest
- See juhtub, kui suurenenud primaarproduktsiooni ei tarbita efektiivselt zooplanktoni, bentiliste filtreerijate,etc. poolt. Või kui akumuleerunud biomassi ei kanta ära advektsiooni poolt.
- Lühiajaskaalas (nädal, paar) suureneb fütoplanktoni biomass pea lineaarselt toitainete juurdevoo suurenemisele
- Sesoonses ajaskaalas on biomassi suurenemine mittelineaarne, mis on tingitud toiduahela struktuuri adapteerumisest uue olukorraga

Toitainete voo suurenemisest tulenevaid negatiivseid tagajärgi puhverdavad mitmed mehhanismid, nii pelagiaalis kui bentoses

- Kui see puhverdusvõime ületatakse teatud kriitilise toitainete juurdevoo juures, kaotab toiduahel oma terviklikkuse ja tekivad negatiivsed tagajärjed
- Toitainete lisandumine põhjustab muutusi ainevoogudes toiduahela eri komponentide vahel; muutused biomassides on tunduvalt väiksemad. Biomasse mõjutab rohkem toitainete üldine kontsentratsioon süsteemis
- Parameetrid, mida mõjutab toitainetevoo suurenemine:
  - Primaarproduktsioon
  - Mesozooplanktoni kasv ja herbivooria
  - Herbivooride poolt tarbitud primaarproduktsiooni osa
  - Bakteriproduktsiooni ja primaarproduktsiooni suhe
- Toitainete kontsentratsiooni indikaatorid
  - Autotroofne biomass
  - Autotroofse/heterotroofse biomassi suhe
  - Pikotsüanobakterite osakaal kogu autotroofsest biomassist

Eutrofeerumise negatiivsete tagajärgede seisukohalt on oluline teada maksimaalset toitainetevoogu, mille ületudes toiduahela terviklikkus kaob

Negatiivseid tagajärgi soodustab toitainetevoo suurenemine Vähendab lahjenemisefekt (iseloomustab piirkonna tundlikkust) |

Eutrofeerumine skaalal: probleem - ressurss

- Ühest küljest on eutrofeerumine teada-tuntud keskkonnaprobleem
- Vastumeetmed on ühiskonnale väga kallid
- Tehnoloogiad punktreostusallikate vähendamiseks on ebapiisavad, kuna suur osa toitainetest tuleb hajureostuse kaudu
- Lääne tehnoloogiaühiskonna käsitlus eutrofeerumisest ja toitainevoogude haldamisest on jätkusuutmatu - toitaineid üritatakse ringest eemaldada, selle asemel sobival viisil ringesse tagasi suunata
- Miks mitte üritada pöörata eutrofeerumist kahju asemel kasuks?
- Vähendada eutrofeerumise kahjulikke mõjusid ja käsitleda seda kui ressurssi
- Põhja Euroopas on ilmsemaks võimaluseks Mytilus

Mytilus puhastab vett fütoplanktonist, hoiab antropogeensed toitained kinni rannikualal, tugev kasvupotentsiaal võimaldab toota toitu inimese toidulauale

- Taani väinades on bentos lausaliselt kaetud Mytilus edulis ‘vaibaga’. See on võimeline filtreerima kogu Läänemerest hoovustega kantava fütoplanktoni biomassi
- Oligotroofsetes vetes ei ole karpide kasvatus majanduslikult ilmselt tasuv - napi toidubaasi tõttu
- Karbikasvatus eutroofsetes vetes võimaldab pöörata ühiskonnale väga kallis eutrofeerumise ‘probleem’ ressursiks

Teine näide on kasutada kalafarmidest lähtuvat reostust ressursina karpida kasvatamiseks

- Arvutuslikult vastab Norra lõhesumpadest lähtuv toitainetereostus rohkem kui kahele tonnile Mytilus edulis biomassile aastas

| Toitainete ringe ideaalkujul lõhefarmis. Mytilus ja zooplankton on mõlemad herbivoorid/omnivoorid tarbides toiduks detriiti ja fütoplanktonit. Fütoplankton toitub lõhefarmist lähtuvast toitainereostusest. Inimese toiduks läheb nii lõhe kui Mytilus. Traditsiooniliselt läheb zooplankton 1 astme karni- vooride toiduks, millest toodetakse kalasööta. Nii Mytilus kui zooplankton on potentsiaalne kalasööt, mis vähendab survet looduslike esimese astme karnivooride populatsioonidele

« Eelmine | Järgmine »

© 2009 Kalle Olli