Bentiline lagundamine

Rannikumere eutrofeerumine ja bentilised protsessid

Veekogus sügavus -- üks bento-pelaagilise sidususe määravaid tegureid. Põhjuseid on lihtne mõista.

Mida sügavam on veekogu:

1. Seda suurem osa settivast orgaanilisest ainest jõuab settimise käigus laguneda
2. Seda väiksem osa settivast ainest jõuab sette pinnale
3. Seda refraktoorsem on sette pinnale jõudnud orgaaniline aine
   1. refraktoorne = halvasti tarbitav organismide poolt; madala toiteväärtusega; vastupidav edasisele lagundamisele.

Madalates veekogudes (<30m) on bentiline toitainete regeneratsioon praktiliselt aastaringselt planktilistele primaarprodutsentidele kättesaadav. Samas on ka settimine planktonist (eksport produktsioon) tohutult suurema mõjuga, kuna vaid tühine osa eksport produktsioonist jõuab enne sette pinnale jõudmist laguneda.

Heal juhul võib kuni 50% primaarproduktsioonist sette pinnale jõuda. Sügavuse suurenedes väheneb see mõne protsendini. See määrab ka bentilise toiduahelani jõudva ressursi hulga ja bentilise elustiku rikkuse.

Kas bentos on planktoni jaoks toitainete allikas või salv?

Kõik sõltub ajaskaaladest.

- Lühemas ajaskaalas (mõned aastad) on bentos toitainete allikas. Bentoses remineraliseeritud toitained on taaskasutatavad planktilises primaarproduktsioonis
- Pikemas ajaskaalas (tuhanded aastad) toitained akumuleeruvad settes. Sete on ladestub väga refraktoorne aine, mida ei suudeta/ei jõuta lagundada.

Merepõhja jõudev orgaaniline aine tarbitakse kas makrofauna (karbi, teod), mikrofauna (e.g. nematoodid) või mikroobide (protistid, bakterid) poolt. Bakterite roll on reeglina kõige suurem.
« Eelmine | Järgmine »

© 2009 Kalle Olli