Lämmastiku fikseerimine

Lämmastik on primaarproduktsiooni jaoks ülioluline element

Lämmastikku on biosfääris lõputu hulk, aga valdavalt on see õhulämmastik -- N2 (72% atmosfääri koostisest) ja väga inertne -- bioloogilisteks protsessideks praktiliselt kasutu.

Väike hulk (tsüano)bakteried suudab õhulämmastikku fikseerida ja sünteesida mineraalseid ja orgaanilisi lämmastikuühendeid, mis on bioloogilises ringes. Õhulämmastik muutub bioloogiliselt kättesaadavaks ka teatud mitte-bioloogiliste protsesside käigus -- millest olulisem on põlemine ja välk.

Eutrofeerumise seisukohalt huvitab meid just see osa lämmastikust, mis on bioloogiliselt kättesaadav.

- Primaarproduktsiooni ookeanis peetakse üldjoontes N limiteerituks
- Sinivetikate lämmastikufikseerimise kvantitatiivne tähtsus globaalses skaalas veel ebaselge
- Läänemeres lämmastiku suvine fikseerimine ilmselt kaunis oluline
- Lämmastiku fikseerimisele töötab vastu denitrifikatsioon (mida vahendavad samuti bakterid), mille käigus nitraat muudetakse taas bioloogiliselt passiivseks õhulämmastikuks.

Globaalselt on tööstuslik lämmastikväetiste tootmine ca 28% bioloogilisest lämmastiku fikseerimisest

« Eelmine | Järgmine »

© 2009 Kalle Olli