A ku veidükene maaha kuuri tuud pääletõmmatut soliidsust, tulõ tuu alt vällä õnnõ nuurmiis, nink ku kaia viil sügävämbäle (?), tulõ vällä maapoiskõnõ.

Sa taivas külh, ku pallo om tsireleid! Egän jaaman om naid, egä talomaja upus noisse.

Seokõrd pidä sajo tädipoig.

Kerko man saiva na vaheta’ mõnõ sõnna, sis piirdi tä sisse tutvite puult. Säänse vaba kombe omma siin, et egaütel om õigus tõiste juttõlõ vaihõlõ sekä’.

Es, ku Ilmar üten laul, sis laulva üten kõik, om iks julgõ, ku laul jää õi saisma sõnnu egä helü puudusõ peräst. Mõnikõrd, muial,  häbü külh, om tuud ette tulnu, et laul surõs poolõl salmil sõnnapuudussõ vai joru julguse nälgä.

Õigõ, õigõ, ütledäs ja sis lauldas noid laulõ õkva nii, ku Miina esi naid kõlama pandsõ. Ütest laulust taht jälki saia ütesakümend, sjo om sjoo laulu tulinõ ojja, minkast mõnõ omma külh lugenu-kuulnu, aga oma silmäga olõ’i nännü egä hinda kopsuga olõ’i üten lõõtsnu tuud leeki.

Sis lüüdi akõn halastamatult (??) kinni’ ja laulopido läts edesi.

Ja jälki läts üts miis nuurtõlõ seletämä, et ku na laulõ ei tunnõ,  sis pidägu uma nokakõsõ Jummala peräst  kinni’.

Tuul  aol, ku laulusolkja võtsivä ette vahtsõ ulli laulu, lindäs vatutav õlu üle nende pääde nink kistutas virina kõrrapäält.

A laulu omma nüüd muutunu nigu hengelises uma uinahtuväst saiskumisõst.

Leelia istse tä sängüveeren, suur kimp tsileid käen.

Vai nii, tõõsõ saja, kunas nuu sis tulõva?

Trobikund herädänu miihi, murdsõva aita sisse. Ilmarit olõsi vaia, laulu läävä jälki vallalõ.

MITMA NÄOGA PIUSA

PIUSA KUUPÕ TEGÜNEMINE

Eestimaa lõunahummogu poolidsõn nukan Põlva maakunnan Orava vallan omma’ Piusa liivakivikooba’.
Tuhandõ ütsesaa katõkümne tõsõl aastagal naati tan klaasiliiva kaibma. Liivakaibmisõst tegüsi võlvin lae ja jürehide sambidõga kaivanduskäüke süsteem.

Kuupõ takan laiutas suur vallalinõ liivahaud, kon või nätä’ Eesti ütte ilosambidõ värmega liivakivimüürü.
Kunagi loksu taa paiga pääl ilmamere vesi.
Suurõ mere liiva ja savi saistumisõst ja kihtehe korjumisõst om saanu’ devoniaignõ kirriv liivakivimüür.

Saisami Piusa vanan klaasiliiva kaivandusõn, kon omma’ nätä’ kesk-devoni vannudsõ’ liivakivi’, piaaigo valgõ’, miä omma’ sõs klaasiliiva’.
Päälmädsen jaon om kõlladsõ ja verevä tooniga vahekihte kah ja tuu tulõ ravvarossõst liiva sisen.
Taa kihte kogo om kokko ligi puul kilomiitret paks ja seo päälmäne jago loetas Gauja (Koiva) kihis, minka vannusõs võimi’ nimetä’ inämb-vähämb 385-390 miljonni aastat.

Kõik taa liivakivikihte kogo tegüsi üte väega madala mere põh´aõdagu-poolidsõ kalda lähkün.
Tuu meri küündü meil tan kuni Uuralini’ ja tõsõlõ poolõ koskil Kaspia, Kaukaasiani’, kattõn är’ praktilidsõlt kõik ürgaolidsõ madala Baltika mandre.

Et teedä’ saia’ liivakivi tegünemise luku, piämi pilgu tagasii hiitmä aigo, ku Baltika kontinõnt sõitõ hillä-tassa vasta Laurentia ehk Põh´a-Ameeriga kontinõnti.
Ku nuu’ kokko sai’, läts Japeetusõ ookean sisemeres ja tegüsivä’ korgõ’ mäe’.
Jõõ’ naksi mäki lakja kandma.
Ruus jäi maaha joba mäki küle ala’, a liiva kand´ jõõvuul edesi.

Madalan meren, kon oll´ lagja jõõdelta, valgu liiv lakja ja mere vuul ni lainõ’ naksi mäki päält alla tuudut liiva mitu kõrda ümbre uhtma.
Piusa liivakihte kogo omgi tegünü jõki uhtmisõ, merevoolu ja lainidõ abiga.

Naidõ liivakivve ütes olulidsõmbas tunnussõs omma’ polmitu’ kihi’. Tähendäs, et üten ja tõsõn suunan omma’ mikrokihi’ kaldu ja vaihõpääl omma’ selge’ kulutuspinna’.
Näütüses siist juusk üts suur kaksamisõ kotus, miä lõikas eelmidse’ kihi’ tävveste diagonaalin läbi ja seo all omma’ kõvas lännü savi kuulikõsõ’.
Tähendäs, kunagi oll´ tan üts savikiht nigu latak, taa om tegünü taha liivakivi kihte vaihõlõ küländ tihtsäle, alomadsõn jaon üttegi savikihti olõ ei’.
Seost näge häste selgehe, et meil om tan viialonõ delta ja matal´ meri, umavaihõl polmunu’.

Tan om meil võimalus nätä’ ütte väikeist juppi viialodsõst kihte sõitmanakkamisõst, selle et neo’ liiva’, ku naa’ värskilt saistusõ’, jää ei’ edimält püsümä, ku om kaldõ pääle saistuminõ.
Tegelikult pall´a saistumisõga säändse as´a’ ei tegüne.
Kihte pistüne sais om illatsõmb, sõitmisõst ja vaomisõst tegünü, ku sete’ oll’ viil puulkõva. Ja ildamb om tast päält är kulutõt.

Tan sainan näemi viialodsõ kraavi ütte perve.
Säändse’ kallaku’ pinna’ sai’ tegünedä iks õnnõ nii, et määnegi üten suunan vuul kulut kihte sisse suurõmba reds´o ja seo saa olla’ iks viialodsõ delta üts tsoll´, kohe peränpoolõ jälleki liiv saistuma naas´. Ja jälleki mi näemi kulutuspinna pääl savikuulikõisi.
Savi om vagatsõ vii aigo põhja saistunu’ ja perän puulkõval kujol höörikis juppõs kulutõt.

Ku liigut Piusa jõkõ piten lõuna poolõ, tulõva jõõ pervi seest vällä Eesti kõgõ korõmba’ ja ilosamba’ liivakivimüürü’.
Härmä müürü pääl om nätä’ kolmkümmend miitret liivakivikihte, miä omma’ osa iks taastsamast Koiva liivakivist.
Devoni aigo om nimetet ka kallo aos.
Eriline grupp tuuaolidsi kallo hulgan olli’ rüükala’.
Devoni keskpaigan ilmuva vällä ka edimädse’ katõpaiga eläjä’, kinkal oimussidõ asõmõl naksi’ tegünemä jala’. Näid om nimetet tetropoodi’.
Üts kõgõ vanõmbist Eesti maa päält lövvet luutükkest.
Ku Piusa kooba’ omma’ inemise näpotüü, sõs tansaman kõrval näemi ka luuduslidsi kuupõ ja uusi, midä om urgatanu’ vesi.

Joba tuhandõ ütsesaa katõkümnendä aasta paiku pakk´ Piusa liiv huvvi Tarto ülikooli prohvesrilõ Hendrik Bekkerilõ, kiä võtt´ tast edimädse’ liivaproovi’.
Proovi’ näütsi’, et liiv sais kuun ütsekümne ütsest protsendist kvartsist ja muist klaasi sulatamisõs kõlbavist mineraalõst.
Ku oll´ teedä’, et tegemist om kvartsliivaga, võisõ 1922. aastal pääle naada klaasiliiva kaibmisõga.
Edmädse’ kuurma’ vüürdü’ Valga-Petseri raudtiid piten Petserihe, a õigõ pia joba Järvakanti.
Paigalinõ mõisaherr oll´ 19. aastasaal tennü’ Järvakanti uma klaasivabrigu.
Piusa liiva pruugiti nii pud´õldõ ku ka aknõklaasi tegemises.
Aastidõga läts klaasivabrik suurõmbas.
Liiva läts kah rohkõmb vaia ja nii kraabiti maa sisse järjest pikõmbit kuupõ.
Eriti suurõ’, mitusada miitret pikä’ ja kümme miitret korgõ’ sammaskäügi’ omma’ koobastu Petseri-poolidsõn osan, kohe tetti ka raudtii ja veeti eelektrivalgus.
Seo om parhillanõ Suur koobas.
Kokko om maa all viis koobastut, minkal käüke kokko 22 kilomiitre jago.

PIUSA KUUPÕ KAITSÕALODSÕ ELÄJÄ’

nahkhiiri uurja

Näe magab!
See on põhja-nahkhiir (Eptesicus nilssonii).
Sellest saab aru, et ta on hästi tume ja nii külmas keegi teine ei talvitu.
See on elus seal.

Ku inemine sai Piusa kuupõst hääd klaasiliiva, sõs nahkhiire’ pruugõ’ inemise kaivõtuid kuupõ talvitamisõ kotussõs.
Tuhandõ ütsesaa neläkümne katsõndal aastagal lövveti kuupõst tan talvõl magava’ nahkhiire’.
Tuhandõ ütsesaa katsõkümne edimädsel aastagal võeti kooba’ kaitsõ ala’ ku Baltimaiõ kõgõ suurõmb nahkhiiri talvõkoloonia.
Talvõl eläse’ nahkhiire’ suvõl kor´atust rasvast.
Talvõunõ aigo om nahkhiire veri külm ja ainõvaihtus aiglanõ. Egä herätämine tähendäs ülearvost energiäkullo.
A et nahkhiire uni kest üle poolõ aasta, o`ktoobrist aprillini, sõs om väega tähtsä, et und es segätü.
Piusa kuupõn om üteline temperatuur ja paras hämme hulk õhun.
Pümmen kooban om kõik vaganõ ja ütski asi ei sekä’ nahkhiiri und.
Piusa kuupõhe tulõ talvõund magama viit sorti nahkhiiri. Nä korjusõ taha kokko kooni’ saa kilomiitre kavvusõst.
`Piusa tulõ kokko rahvusvaihõlinõ seltskund. Tuud näüdäs nahkhiiri rõngastaminõ, midä tetti tuhandõ ütsesaa viiekümnendäst aastagast nikagu ütsekümne tõsõ aastani’.

Piusast peri nahkhiire kõgõ kavvõmb üleslöüdmine om Lätimaalt, 101 kilomiitret.
Seo näütäs, et nää’ tulõva’ Piusa talvitama kaugõ maa päält. Vinnemaa piir om jo viil ligembän.
Kindla pääle omma’ kolmõ riigi nahkhiire’ talvõn tan kooban kuun.
Piusa uma 4,5 vai 5 tuhandõga om Põh´a-Õuruupa kõgõ suurõmb.

Nahkhiiri arvatas käsisiivaliidsi hulka. Nä omma’ ainukõsõ’ imetäjä’, kiä jõudva’ periselt linnada’.
Nahkhiiri edejalgost omma’ saanu’ siiva’.
Nahkhiiri om Eestin uurit üle kuvvõkümne aastaga.
Seo om andnu ainoliidsi tiidmisi naidõ eläjide kotusõhoitmisõ, liikmisõ ja eloiä kottalõ.
Piusast omma’ teedä’ nii mõnõgi nahkhiire vannusõ rekordi’.
Näütüses viilindlanõ om elänü katõkümne kolmõ ja poolõ aastadsõs, a väega haruldanõ brandti lindlanõ katsõtõistkümne ja poolõ aastadsõs. Mii’ kõgõ harilikumbat sorti põh´a-nahkhiire kõgõ vanõmb elläi om olnu’ viietõistkümne ja poolõ aastanõ.

Seo om nii jürre, et seod võt üteldä õkva nahkrotis.
Rahvas kõnõlaski, et suurõ’ nahkhiire’ omma’ nahkroti’. Seo om tan kooban kõgõ suurõmb.
Tan om üldse 5 sorti nahkhiiri talvitaman ja seo suur om lumbilindlanõ.
Täl omma’ ka suurõ’ tagomadsõ’ jala’.
Kui kaia’, kuis tä laest kinni’ hoit – varbaküüdsiga.
Tä om meil küländ harv, a õdagu puul Õuruupan om tä viil harvõmb.
Kõgõn Õuruupan om kokko lepit, et taad nahkhiire sorti tulõ erilidselt hoita.

Viilindlanõ om näütüses taa lumbilindlasõ sugulanõ, a tä om kogo poolõst tsipa vähämb.
Timä om rahva nime perrä nahkhiir.
Tedä om tan kõgõ rohkõmb.
Tan kooban om 80 % viilindlaisi.
Kõgõ rohkõmb om meil põh´a nahkhiirt.
Tedä om ka tan kooban, a tan tedä olõ-i pall´o, tan om täl ülearvo lämmi.
Timä talvitas häste jahhe kotusõ pääl, 0 kooni’ -6 kraati või olla’.

Tan om no’ mii’ kõgõ harvõmb nahkhiir, tan kooban.
Taa om kõgõ vähämb.
Timä nimi om brandti lindlanõ.
Täl omma’ piaaigo musta’ kõrva’, terävide kõrvaotsõga. Ja näid om tan õnnõ kats tükkü.
Ületsehe om nii, et imädse’ omma’ sagõhehe müdsärikun kuun. Talvõs või näid korjuda 10-20 eläjät ütte tsagarikku, õkva nigu viinamar´a’.

Kõik mii’ nahkhiire’ omma’ luuduskaitsõ all.
Lumbilindlanõ om nimetet Õuruupa tähtsüsega kaidsõtavas eläjäs.
Piusa kuupõ olo’ omma’ püsünü pikkä aigo nahkhiiri jaos hää’ ja nii om talvõmagajidõ koloonia tan kõikaig suurõmbas kasunu.
Nahkhiir om väega vana elläi.
Inemine ku elläi om kats miljonni aastagat vana, a nahkhiir om joba viiskümmend miljonni aastagat ilman elänü.
Nahkhiire’ omma’ nuu’, kiä tegevä Piusa kooba’ üle ilma erlidses ja kinka peräst naid kuupõ kaidsõtas.
A kõrvuisi nahkhiiriga jagava Piusa kuupõn elokotust viil ka tõsõ’ siibuga eläjä’.

Libliku elo käü nellän järgon.
Üts om muna.
Munast aja hinnäst vällä vagõl. Vagla ainukõnõ eloülesannõq om süvvä’.
Ku tä om küländ süvvä’ saanu’, jääs tä magama.
Inne magamajäämist tege vagõl hindäle tupõ ja jääs liikmalda olõkihe.
Liblik tulõ tupõst vällä kõgõ inne katõ nädäli peräst.
A kui ajastaig om niikavvõn, et talv tulõ pääle, sõs jääs vagõl tuppõ kuvvõs kuus.
Kõgõ rohkõmb mutukit eläs talvõ üle muna kujol.
Veidü’ om noid mutukit, kiä siibuga mutuka kujol talvõ üle eläse’. Piusa kuupõn mi näid sõski lövvämi.
Talvitamisõ aigo käänüs mutuka ainõvaihtus kokkohoitmisõ pääle.
Et energiät kokko hoita, või mutuk kogoni hindä süäme saisma panda’.

eläjäuurja, luuduspiltnik
Eestin om kuupõ häste veidü’, luuduslidsi kuupõ. Ja olkõ, et taa tan om inemise tett kuup, sõs ao joosul om taa säändses luuduslähküs saanu’ ja om Eesti mõttõn küländ eriline elokotus.
Koobast vällä minemäldä ei saaki tan ellä’, selle et tan olõ-i määnestki luudusjõudu, miä taha’ süüki mano kannasi.
Kõikin kuupõn, kon muust ilmast erälde elo om tegünü, om kõgõ määnegi läbijuuskja jõgi vai muu viivuul, kost tulõ energiät mano’ kooba ökosüsteemi. A Piusa kooba’ omma’ jo kuiva’.

Seo om keldreüüläne

Tan om häste illos, kondensiirunu viitsilga’ omma’ pääl.
Kooba’ omma’ häste hämme’, ja säändse karvadsõ mutuka’ omma edimädse’, kinka pääle viitsilga’ korjuma nakkasõ’.
Ja sakõstõ seo likõs hämmämine või näile hädäs saia’, selle et viitsilga’ miildüse’ ka siinile.

Tan om meil üts harilik talvitaja liblik – pääväpaabusilm.
A timä talvitamine om lännü’ tüüpilidse koobaelu hädä nahka. Tah timä om – paistus, et siin om tälle sälgä kasunu, esi om tä ka kastõtsilku ehk hämme kondensvett täüs ja sääl tä sõs ripõndas.

Tan om meil klassikalinõ koobaliblik paadsapuu vaksik (loogahiitjä), kiä om Piusa kuupõn… võt´maliik… ei saa’ õkva üteldä, selle et talvõl jo elo kooban ei käü’.
Nä omma’ kooban talvõ üle elämän ja tan om ökosüsteem tsuti tõistsugunõ, a ütenkuun keldreüüläsega om loogahiitjä tüüpiline talvitaja libliku (mitte muna vai tupõ) kujol.
Tan om häste vahva pilt, kon nahkhiir om üten uma tüüpildse saagiga, kiholaisiga.
Väega hulga kiholasõ sortõ nigu hallakiholasõ’, laulukiholasõ’, tsirgukiholasõ’ – näide sortõ imädse’ – talvitasõ’ niisamatõ kuupõn.

Keväje nakkas liblikuelo Piusa kuupõ ümbre kihama.
Müüde Piusa jõõ orgo käü stepiliblikidõ Eesti poolõ sisserändämise tii ja tast levinese nä müüde Lõunahummogu-Eesti liivakuntõ edesi õdagu poolõ.
Seo om üts kirivämpi kotussit Eestin liblikidõ poolõst, tan lövvüs nii mõtsa- ku ka stepiliblikit.
Tuhandõ ütsesaa katsõkümne nelländäl aastgal lövveti Piusa raudtiijaama lähküst mustlaik-apollo, kedä meil varahampa es olõ’.
Pall´odõn Õuruupa riiken om mustlaik-apollo kaitsõ ala võtõt ja häömisel, a meil timä eloruum lätt egä aastaga laembas.
Seo lihtsa vällänägemisega libliku man om tähele pant ütte väega huvitavat fakti.
Pääle paaritamist sääd esäne imädse libliku üsä ümbre vuurusõvüü, et ütski tõnõ esäne inämb timä latsi imäle ligi es päsenü.
Piusa liivahavva lumpõn eläs mitmin Õdagumere-riiken harv ja ohon katõpaigaelläi – harivesilik ehk viihobõsõkõne.
Harivesilik om var´on eloviiega elläi, inemisele tä hinnäst nal´alt ei näütä.

Herpetoloog – kunnõ ja tsisalikõ uurja
Harivesilik om tuuperäst nii haruldasõs jäänü’, et nigu kõikil katõpaigaeläjil, om täl elos vaia kuivamaa elokotust ja vii-elokotust.
Kuivamaa elokotus om Eestin seo liigi jaos ületsehe hää, taa omgi mosaiik mõtsast ja nurmist, a probleemis omma’ hää vii-elokotussõ’.
Piusa lumbi’ omma’ tettü’ õkva harivesiligu elokotussõ nõudmiisi silmän piten.
Sügüse, ku neo tettüs sai’, sõs tõsõ keväje olli viihobõsõkõsõ’ joba sääl seen ja munõsiva’.

Keväje pääle talvitamist umbõs aprilikuu tulõva harivesiliku’ vällä.
Inämbäste liigussõ nä üüse, päivä näid nätä’ ei olõ’ ja edimäne asi õkva, läävä’ nää’ sobividõ lumpõ sisse, et kudõnõda’.
Inne kudõnõmist käü pulmatands. Esäne, kinka sälä pääle kasus seos aos väega uhkõ hari, näütäs hinnäst imädse iin ja nikani ku paaritamisõni vällä. Ja sõs imäne sääd viikasvõ lehti pääle ütekaupa muna’, näid või olla’ 300-500 ja sõs inämbäste tuldas vii seest vällä.
Tan Piusan omma’ nii klaari viiga lumbi’, et tan harivesiliku’ ei jääki kavvas vette. Nä tulõva pääle siginõmist viist vällä ja eläse’ ja söövä’ kuiva maa pääl, nikagu ilma’ omma’ jälleki jaheda’ ja om vaia minnä’ talvitama.
Sääne aastagatsõõr.

Piusa lumpõn om arvada’ satu viihobõsõkõisi, a inemise silmä ala’ nää’ ei trehvä.
Harivesilik maitsõs väega häste pall´odõlõ eläjile ja et mitte tõisi eläjide söögis saia’, mõistva nää’ hinnäst väega häste är’ käkki.
Esierälidsest hannaga kunnast harivesilikust hulga julgõmb om tähikvesilik.

Hoobis edevä’ omma’ paaritamisõ aigo lumbikunna’ ehk rohilidsõ’ kunna’, kiä pruuvva nii tetä’, et näid iks rohkõmb nätä’ ja kuulda’ olõs.
Viihobõsõkõisi jaos tettüid lumpõ pruukva kudõnõmisõs ka hariligu’ kunna’ ja krobikunna’.
Kunnõ pulmahelü kõrvun, tasus minnä’ mõtsa tähistedü opiraa pääle, miä om puultõst kilomiitret pikk.
Opirada alostas muusõumikooba mant ja käändeles läbi valgõ pedästiku.
Legendi’ tiidvä kõnõlda’, et eestläse’ pidänü tan ordumiihhiga tapõlust.
Tõsõ ilmasõa aigo kaivõti Piusa liivadsõ maa sisse kaitsõkraavõ ja punkriid.
Aoluun sündünü as´a’ omma’ jätnü uma’ jäle’ mõtsaalotsidõ mäki pääle.
A kõgõ rohkõmb omma Piusa pinda muutnu liivakaivandusõ kooba’.

PIUSA KUUPÕ LUUDUSKAITSÕALA MAASTIK

Mõts Piusa kuupõ ümbre ummi kuntõ, ürgorgõ ja pedästikõga pakk maastigu poolõst pall´o huvitavat.
Liiva om tan nigu höüdü, a musta maad liiva pääl piaaigu ei olõki. Säändse nälädse maa pääl jõudva kassu’ õnnõ pedäjä’.
Puu’ kasussõ aigopiten ja ja mõts om hõrrõ, a seo iist jakkus tan valgust ja päivä.

Et taa maa tan om väega näläne, sõs ega’ tan suurt vaheldumist olõ-õi’.
Kasussõ kanaristupedästiku’ ja palopedästiku’, miä kannatasõ’ laiha maad, ja sõs naa’ kanaristu ja palo lapi’ vaihtõlõsõ’ umavaihõl.
Tan parhilla’ sälä takan om üts tüüpiline kinä kanaristumõtsa lapp, midä tunnõt är’ tuust, et hulga sammõlt om maa pääl nätä’ ja muidu omma’ kanarikulisõ’.
Kanarik esi’, sõs palohk ja tsipakõsõ om tan ka mustikat nätä’.

Puurinne’ sais tan kuun pedäjist ja seo pedäjä kasuminõ om muiduki kehvemb ku ramsamba maa pääl.
Tan omma’ meil hariligu’ kanaristumõtsa liigi’ alpi põdrasammõl (valgõ sammõl) ja porosamblõ’.

Tan om viil ütte sorti sammõlt, seo om islandi käokõrv.
Taa om just umanõ kanaristumõtsulõ, a tuu, miä om tiidläisi keelen palomõts, sääl tedä piaaigo ei näeki.

Tan omma’ kats kõgõ harilikumbat kanaristu- ja palomõtsa samblõsorti.
Kõgõpääst om tan harilik palosammõl.
Tedä tund häste är’, ku neo lehekese kergehe küüdsega maaha tõmmada, sõs täl om sääne punakaspruun vars ja samblõl juuri olõ-i, nigu tii’ tan näeti, täl omma neo niinimetet risoidi’, minkaga tä kinni’ hoit lagonu prahi kihist maa pääl.
Ja tõnõ umanõ palomõtsu sammõl om harilik laanik.
Täl omma’ lehe’ nigu kõrra’, egä aastak kasus vars tsipakõsõ edesi ja mano’ kasus vahtsõnõ lehti punt, nigu kõrra’.
Tan om jäl üts kanaristumõtsu kasv, seo om sõs harilik kanarik, miä jõud kassu’ nii nälädsembät sorti palo pääl ku ka samblõsuu pääl.
Tan om üts hain kah, palo härghain, minkalõ tulõva ilosa kõlladsõ’ häierme’.

Mii’ es liigu’ pall´o viimädsest võttõkotussõst kavvõmbalõ, kõgõs 50-60 miitret.
Tan om tegemist tüüpilidse palopedästüga jo’.
Tuud tunnõt rikkambast alosmõtsast. Tan om kõivo, puhmõ rindõn om tan hulga harilikku kadajat, hainarindõn omma’ tan palohk ja mustik, kanarik om är kaonu ja tuu palohärghaina asõmõl om joba mõtshärghain.
Sõs või tähele panda viil tuud, et hainarindõn om nätä’ sõnajalgu. Tuu om kilpjalg ja tuu näütäs, et kunagi om tan mõts palanu.
Mõnõ’ sordi’ kasvõ tulõva palomõtsan (tiidüse keele perrä) mano’, ku kõrvuisi säädi kanaristumõtsaga.
Seo tan om karvanõ piiphain, lehe’ ütsikidõ pikki valgidõ karvoga’.
Kasus vahel ütsikult, vahel pundikaupa.
Seo om kõrrõlinõ mõtskastik, minkast om õkva nätä’, et kasvõ jaos lövvüs tan süvvä’ rohkõmb ku kanaristumõtsan.
Kõrval om viil üts ülene palomõtsu lillikene, seo om harilik laanõlill. Suurõ valgõ häiermega paistus silmä ku häitsema nakkas.
Tan om viil üts palomõtsulõ umanõ sammõl, lehviksammõl, miä omgi sääne lehvigu kujoga, lapikunõ ja nigu olõs sulgist tett.

Piusa liivadsõ’ pedästigu’ omma’ õkva ku var´opaik lõuna puult sisse tulnuilõ kasvõlõ, kedä muial Eestin näge harva.
Pedästiken, raudtiitammi pääl ja jõõkalda müüre veeren tundva hinnäst kodotsehe aas- ja palokahrukell, käpäliidsist ruumaja üüvilge’.

Ño’ olõmi tan Piusa vana liivahavva põh´an ja tan kasus väega mitmasugumaidsi kasvõ.
Häste om är tunda’ muiduki hööriku lehega huulhain, miä om jo esihindäst samblõsuu kasv. Sõs om tan liivosja, palohkat, mustikat, rohiline uiboleht ja käpäliidsi mitmit.
Sääne kasvusortõ kuunsais om õkva rassõ pääga kinni võtta’, selle et ütelt puult häste nälädse kotta kasvo’, nigu huulhain ja tõsõlt puult käpälidse’ ja mõnõ’ tõsõki sordi’, miä hariligult kasussõ ramsa maa pääl.
A et mi olõ küländ sügävän liivahavva põh´an, sõs või olla’ neo’ devoni lubjakivist vällä uhetu karbonaadi’ kannõtas taha’ põh´aviiga ja tuuperäst kasussõ tan ka parõmba maa tahtja kasvo’.

Piusa kuupõ luuduskaitsõala om luud, et kaitsa naid liivakuupõ ku Põh´a-Õuruupa kõgõ suurõmbat nahkhiiri talvitamisõ kotust.
Kooba’ võedi kaitsõ ala’ tuhandõ ütsesaa katsõkümne edimädsel aastal.
Luuduskaitsõala tetti tuhandõ ütsesaa ütsekümne ütsendäl aastal. Kümme aastat ildamba aeti kaitsõala piire laembas ja võeti vasta vahtsõnõ kaitsmisõ säädüs.
Pääle nahkhiiri lövvüs kuupõ ümbre viil tõisigi kaitsõ all eläjä- ja kasvosortõ.
Piusa liivahavva lumpõn omma’ püsünü häömise ohon katõpaigaeläjä’ – harivesiligu’.
Piusa maastik om kildalinõ, väiku maa pääl kasos pall´o erinevit kasvõ.
Eesti ainukõnõ maa-alonõ kvartsliiva kaivandus om saanu’ ütes põhilidsõs turistõ käümise kotussõs.
Turiste murdminõ kuupõhe oll´ niipall´o suur, et nahkhiiri segämise vasta ja liiva ala jäämise oho peräst tull’ kooba aotlidsõlt kogoni kinni’ panda.
2008. aastagal tetti küläliisile vallalõ Piusa muusõumikuup, kon näüdätäs sambidõ ja võlvõga kuupõ. Samal aol lastas luudusõl ummasuudu olla’.
Piusan külän käümise keskus om tett tuusjaos, et hoita tasakaalu luudusõ hoitmisõ ja luudusõ näütämise vaihõl.

Allfilm OÜ
Saue 11 Tallinn 10612
Kontakt: Piret Tibbo-Hudgins
Mob: 56 467 769
E-post: piret@allfilm.ee 

RUUDI
Dialoogi leht 


Tuld!

Tuld!

Tuld!

Tuld!

Viikingiq - sõariistaq kätte! Tuld!

Viikingiq ommaq mi randa tulnu vai?

Peris viikingilaiv lastas laadul vette ja mi esä vii meid tuuga sõitma.

Ma tulõ kah!

Kiä sinno võtt?

Esi võta!

Vahtsõnõ ratas ja kriim pääl.
Miä esä ütles?

Maha lüü, ku näge.

No miä sõs om?

Puha purus.

Esi alostiti.

Massaq sada kruuni!

Vot ei massaq.

Viiskümmend om viimäne sõna.
Vai muido...

Ruudi! Ruudi!
Annaq tagasi!

Annaq siiä!

Ti esä ots teid.

Usu ma sinno külh!

Ruudikõnõ nakkas Vikaga koto mängmä.

Laadulõ tulõt üten mukka.

Viikingilaivaga sõitma?

Ja kinädüskonkursilõ kah.

Ma näütä sullõ ütte asja.

Vana Orm...

Valv viikingiide varandust.

Näit? Pilgut´ silmä.

Noq olõt sa päälik!

Hummõn lätt päälik Ruudi merd sõitma ja peris viikingilaivaga.

Ufoq veiväq är nigu niuhti.

Su vahtsõ suurrihä vai?

Eelä Kuuljamäe risti pääl.
Hobõsõrihä lännü nigu niuhti, ma jo kõnõlõ.

Ku ufo viil mu nurmõ pääle maaha tulõ, sõs ma pallõ-i muud, ku et nä minno siist är veenü.

Tervüst.

Tervüst vaia.

Ku seost ufo-as´ast inne sotti ei saaq, sõs saq, Ruudi, uurit seo kõik kinäste vällä, ku suurõs kasut.
Sa olõt tark poiss.

No ommaq vanameheq! Orm ai poiskõsõlõ viikingiq päähä, saq ufoq.
No miä seost latsõst niimuudu saama piät? Tiiät sa, Ruudi, sa kullõlgu-i kedägi.
Sa nakka tuus, kinkas kõgõpäält esi tahat.
Kõgõ parõmb, nakka presidendis.

Ma lubasi Ormilõ, et ma nakka viikingis.

Täämbädsel pääväl viikingiid olõ-i, kas Orm sullõ tuud es kõnõlõ?

A sõs ma nakka viikingiide varandusõ otsjas.

Noh, poiskõnõ, tahat ka Ameerigahe? Katskümmend viis kruuni.

No näet, tan omgi Ameeriga.

Mille suumlaisilõ nii kuradi kallis om?

Õkva teemi selges, herrä.

Mis herrä ma õks tan olõ.
Kohe sa joosõt?

Uutkõ kõrras.

Ruudi! 

Midä?

Kaeq, võtkõ, viikingilaiva jaos.
Kullõt Vika sõnna ja tulõti peräst õkva tagasi, kohegi mol´otama ei jääq.

Ma ei saaq tullaq, mul om tüüd.

Läämi viikingilaiva pääle! 

Õkva nakkas kinädüskonkurss.

Ma lää ütsindä sõs.

Kas ti näüdänü mullõ umma müügilupa?

Müügilupa? Ma...  meil müügilupa...

Gynnar! Kon om mi müügiluba?

Ei, misperäst maq, sa jo esi eelä ütlit, eelä et ...

Avvolidsõq laadulisõq, tere!

Tere mu puult kah.
Ja noq teemi mi valla "Mi Pireti" kinädüskonkursi.

Edimäne vuur om käümisvuur, selle et siuhkõlt käümine om kinädüse man päämine.

Mi esiessi peläs terve Euruupa.
Saarõ viikingiq käveväq Ameerigan joba ammu inne Kolumbust.
Ja näide kangidõ miihi mälehtüses las sõit vahtsõ põlvõ saarõ viikingiide kässi all elo saanu "Helga".

Piret oll´ Suurõ Tõllu, Saarõmaa vägimehe, naanõ.
Tuu tähendäs kõiki Saarõ naisi esiimä.

Piret oll´ eesti naanõ.

Tahat kumpi vai?

Sa ei usuq, a ku 57. aastagal seo ufo mu nurmõ pääle maha tull´, sõs seo skafandrin naanõ oll´ karvapäält säänesama, tä oll´ õnnõ suurõmb.

Hää külh, usu, usu.
Ku ufoq olõman ommaq, sõs seo om külh säält peri.

Üts asi viil.
Vana viikingikombõ perrä lastas "Helga" parda pääle õnnõ miihi.
Las naisilõ jäiäq kõik muu.

Kos su esä om, poiskõnõ?

Ma ei tiiäq.

Mineq otsiq esä ilosalõ üles.

No mis ma ütli.

Kõnõlõ meile, Kätlin, midä sa kõgõ inämb tahtnu?

Kõgõ inämb taha ma, et maailman olnu rahu ja sõprus, kõik inemiseq olnu õnnõliguq, kongi olnu es sõta, nälgä, kõik latsõq saanu koolin kävvü.

Nii illos.

Umas edimädses viikingisõidus om "Helga" valmis.
Inämb rahvast ei mahuq.

No kas löüdset uma esä üles, poiskõnõ?

Kas ilma esäldä ei saaq?

Ei saaq, sa olõt viil väiku, kiä sul silmä pääl hoit, juhtus viil midägi.

Ma esi hoia.
Võtkõ no minno laiva pääle.
Mul om raha olõman.
Mul essä olõ-i.
Mineq otsiq uma esä ilosalõ üles.
Ega seo mi viimädses sõidus jää-i.

Ti es lääki sõitma? Ja õigõlõ teiti.
Ma kuuli, et sinnä lasti õnnõ miihi pääle.
Seo om kurat tiid miä - diskriminiirmine.
Säändse laivaga sünnüki-i sõita.

Tulõvaq! „Valgõ tuvi!“

Egäkõrd ku üü om võimul,
ujos laotus vasta maad.
Egäkõrd ku nõsõs jälq päiv,
muutu valgõs tuvis ma.
Una paloma blanca,
mäe kottal linda ku tsirk.
Una paloma blanca...

Et sul seo Aino krjaunutamisõ pääle kõrvaq viil sitavett ei joosõq.

Egäüts tiini taht.

Kaeq, mitu mill´onat läts massma.
Ütle parla, kurat, kõigil om mill´onaid, egä as´a jaos.

Mille sa tiit poiskõsõ tempe!

Üts muso.

Veer toorus morra!

Päälik tulõ!

Kon su esä om?

Är pallõlgugi.
Säändsit, kinkal essä ei olõq, noid mi ei võtaq!

Ruudi!

Paruul!

Veer toorus morra.

Võlss!

Veer toorus morra.

Õigõ.

Seo Ormi pilt...
Ma näi tedä üüsse unõn.
Jumala kimmäs, et vana Orm käü kodo.

Ku Orm olõs mu esä olnu, sõs olõs ma viikingilaiva pääle saanu.

Ja noq es lastaq vai? Ei tiiäq, minkperäst?

Tuuperäst, et mul olõ-i essä.

Olõ-i essä.
Mis põhjus seo om, et mitte laiva pääle laskõ.
Tegeligult om egäl inemisel esä olõman.
Meil koolin kõnõldi, et piät olõma munarakk ja siimnerakk, et lats sündünü.
Ja siimnerakk tulõ esäst.
Tähendäs, sul oll´ kah esä olõman.

Kohe tä sõs jäi?

Är sa arvaku, et esädega ka nii lihtsä om.
Näütüses Liivi kõgõ unistas, et täl olnu valgõ kleit ja pulmaq.
A Sass vast taha-i.

A Liivi om su imä?

Esi ei tiiäq vai?

A sul kah, tähendäs, ei olõq essä?

Kimmähe om.
Sass om mu esä ja Liivi om mu imä, miä tuust, et nä abielon ei olõq.
A otsimi sullõ kah esä, ma avida.

Noh, määnest printsessi sa tan oodat? Imäne, oodat printsi? Noh, kumb sa sõs olõt, imäne vai esäne? Mõista-i midägi luudusõ krooni jutu pääle üldäq? Olkõ.

Indrek! Andres! Niimuudu, rattaq lääväq katõs nädälis aresti ala.

Seo om Andsu ratas.

Mis, sa ajat esäle viil vasta vai?

Kõgõ olõ ma süüdü.

Süüdü om tuu, kiä midägi ei tiiq.
Kas sul ommaq peediq mõstuq vai?

Ants vei är.

Sepik kah?

Sepigu olõs unõhtanu.

Ruudi.

Noh, kuis Jaak su esäs passnu?

Pall´o vana.

Sass kõlvanu.

Imä anna-i vast tedä kinkalõgi.

Esi sa ütlit, et Liivi ja Sass olõ-i abielon.
Ja Sass om vindläne kah.

Miä tuust?

Eesti kiilt kõnõlõs andsakult.

Sa ei saa arvo vai? Papa!

Miä noq? Kallistamisõ iso tull´ pääle printsessal?

Kop, kop, valla tiiq,
Kaupmiis vällä tulõq sa...

Puut om kinni.

Puut om kinni.

Konkursi võidimi är, noq ei saaq puuti sisse.

Puut om kinni.

Ei olõq, ei olõq.
Puut om valla.
Astkõ edesi, meheq, ostkõ kõkkõ, midä vaia.
Määndse konkursi ti är võitsõti?

Määndse konkursi? Laulu uma!

Astkõ sisse!

Vika, mullõ tull´ mõtõ.
Teemi konkursi.

Kinädüskonkursi?

Ei, papakonkursi.
Kiä võit, tollõ võta esäs.

Jes-s-s-s!

Nakkas pääle päälik Ruudi papakonkurss.
Läämi hinnäst kirja pandma.
Esä piät viiking olõma.
Piät laiva eihtämä.
Piät päälik Ruudi viikingilaivaga sõitma viimä.

Valmis.
Kandidaatõlõ antas teedäq.
Võitja valitas armsa väiku sinitside silmiga poiskõsõ esäs.

Kiä tuu om?

Saq muidoki.

Kulõq, Sass, sul käü pall´o rahvast.
Panõmi plakati üles, teemi papakonkursi.
Kiä võit, võta papas.

No tuust ma saa arvo.
A vot miä sõs Karmõnist saa?

A mul om jo essä vaia?

SUUR PAPAKONKURSS

Oll´ sul asja kah vai, poiskõnõ?

Ma niisama kae.

Pall´o sääne massa või?

Seo om viikingiaignõ kaitsõas´akõnõ.
Seo mass väega pall´o.
Sul säänest rahha olõ-i.
Seo mass puul mill´onat.

Puul mill´onat?

Näütä karmaniq ette! Õkva! Miä sa võtsõt? Miä püksen om?

Kaeq aga kaeq, ausa poiskõnõ.
Kulõq, ku midägi lövvät, ku vanaimäl, vanaesäl midägi om kapin vai kirstun.
Ku kulda lövvät, tulõt õkva joosuga.
Onu Gynnar ost är, hää hinna iist.
Antiik!

Tšau!

Ma tulõ peräst sullõ perrä!

Tere, esä.

Ma olõ neli kõrda käünü ti palvõ pääle ti naabriga kõnõlõman.
Ti piäti õkva otsustama.
Ei, ei olõq tõist võimalust.
Hüvvä aigu, provva Mõts.
Ei, Aino, a ma olõ ammõdikohustuisi täütmise man.
Ma olõ konstaabli Sirgõ ja sa olõt kodanik Mõts.
Hääd nägemist!

Tere, meil üldäs kõgõpäält tere.
Vahtsõlt-Meremaalt.
Meil ommaq sääl kuninganna passiq.

Maa perimise jaos löüti teid säält kavvõst õks üles?

Õnnõlik juhus.
Üts vana kooliveli "Riigi Teatajast" lugi.
Tä om kah paadieihtäjä miis, eks tä sõs mullõ teedäq andsõgi.

Ku ti esä kuulmise pääl oll´, sõs õnnõlik juhus appi es tulõq.

A seo suurõ maa kottalõ paprit ei olõq, kas seod ti tiiäti? Maja ja krundi maja all saati ti pikembä jutulda.

“Valgõ tuvi”

Hääd aigu.

Hääd aigu.

Tühi, kiäki es panõq hinnäst kirja.

Ma käve täämbä liinan Liivi man hiussit lõikaman.
Tä kõnõl´, et Vika käü katsikidõ esä man põrknit kõblitsõman.

Vika hoit külh minno.

Ja miä sa tiit?

Mängi.

Sa istut Sassi man poodin.

Peremiis, äri häitses?

Kos taa päses.

Mul om peremehele üts väiku ettepanõk.
Äkki pandnu seo plakadi ti puuti üles.

Panõq-panõq.

Nonii.
Tan taa om.

Ostami ja möömi mälehtüisi.

Jah, õkva nii, mälehtüisi! Avvolist sugupuud löüdäq Eestimaalt, seo om väega rassõ tegemine.
A tiiäti, miä? Mi, mi võimi teile tuud kõkkõ lupaq.
Mi toomi sinnä nukka seo kummudi, kummudi kottalõ viil paar vanna pilti, ja ku vaia, sõs võimi teile tuvvaq ka ti Türgi sõan hukka saanu vanavanaesä araabia täko suuravvaq.
No ja miä sõs peremehel hindäl pakku om?

A miä ti seost arvati? Noq, seo olõ-i külh vana vaig, a tuuiist tulõvik.

Suur papakonkurss.
Nii.
Ja määne avvuhind om?

Maq ja imä.

Ei, ma mõtli rahalist avvuhinda.

Taa pääle ma olõki-i märknü.

A olnu vaia märki.
Raha, seo om väega tähtsä asi.
Kõigilõ inemiisile miildüs raha.

Ku suur avvuhind piät olõma?

Midä suurõmb avvuhind, tuud suurõmb huvi seo konkursi vasta om.
Ja ku sa tahat hindäle kvaliteetset essä, sõs koonõrda ei võiq.

Kõtt, masuuriguq!

Ma ilmaas´anda näüdässi tälle kuulutust.
Tä om luftimiis, timäst ei olõq nigunii asja.

Midä ti tan takan ikõti?

Papakonkurssi.
Kaeq, miis ütel´, ku om essä vaia, sõs om avvuhinda kah vaia.

Tiiät, täl või tävveste õigus ollaq.
Ku sul seo esä-as´aga tõsi takan om, sõs saa-i muud, ku tulõ seo Ormi varandus mere põh´ast vällä tuvvaq.

Tulõq no prooviq sa kah, sa tiiät jo, kon varandus om.

A Karmõn lupa-i mul jo vette minnäq.

Kas sa tiiät ülepää, kon tuu varandus om?

Ku Ormi maali päält kaiaq, sõs tiidnü külh.

Läämi sõs kaemi tuu Ormi pilti.

Ei saaq, sääl eläs üts vällämaalanõ.

Ma ei viisiq seod varandust inämp niisama otsi.

A papakonkurss?

Mul om papa olõman.

Sul ommaq hiussõq likõq.

Ei olõq.

Kaeq imäle otsa!

Ma joosi ja higisti.
A kuis om inglüse keelen "varandus"?

Treasure.

Kuis seod kirotõdas? 

Tre-a-su-re.
Määnest varandust sa säält Internetist otsit?

Viikingiide.

Saat viil 5 minotit.
Ma käü kõrras är.

Tere, kas kiäki om koton?

Tere.

Tere.
Ma tulli naid teile tan är tuuma.

Seo om kistumalda kinä, et ti mullõ tulliti naid esi är tuuma.

Ku teil naid paprit üten olõ-i, om ti notari man käümine as´alda.
Vald arvas nigunii joba, et seo maa om näide uma.

Ma tii tiivett.

Mul om pall´o tüüd.
Ma piät hummõnidsõs eksämis opma.
Ma sõida hummõn Tartohe, kriminaalõigusõ eksämit tegemä.

Ti käüti ülikoolin?

Häste, ma lää.

A ti tulkõ tsäid juuma sõs, ku kuul´ läbi saa.

Ku mul aigu om.

Ku teil aigu om.

Näet tedä sõs vai?

Tä om või-ollaq tarõn vai maja takan.
Miä tä, nuur miis, õks tan kolkakülän tege.
Külh tä är lätt, kasvai liina.

Mi ajami tä minemä.

Kuis?

Hiidütämi tä Meremaalõ tagasi.

Ei tiiäq, midä neoq välämaalasõq kõgõ inämp pelgäseq?

Vaesust ja vanadust.

Kost sa seod tiiät?

Liivi kõnõl.

Olkõq sõs hääq latsõq ja ärkeq Liivile ja Sassilõ tüüd mano tekke.

Kaeq, et sa uma eksämi är tiit.

Ma sõs lää.
Ma tulõ ülehummõn õdagu tagasi.

Kas mi võimi ti puul üllen maada?

Ku Liivi lupa.

Kõrran.

Saq olõt vaesus ja maq olõ vanadus.

Maq ei tahaq vaesus ollaq.
Sass kõnõlõs, et vaesus om jälle asi.

Olõq sõs vanadus.

Vanadus ei tahaq ma kah ollaq, selle et naasõq pelgäseq vanadust inämb ku meheq.

Sõs olkõ niimuudu, et maq olõ vaesus ja vanadus ja saq olõt ull´us.

Olkõ, ma olõ sõs vanadus.

Ma olõ vaesus!

Ja ma olõ vanadus!

Jätäq Viikingihärbän hääga maha.

Selle et muido om sul pia nägo käbrän ja pangaarvõq tühi.

Kas ti minno otsiti?

Sassa, säält nä lätsiq.
Katõkõisi.
Üts oll´ sääntse musta suurõ pää ja pikä musta kerega.
Ja tõsõl oll´ kirvõs sälgä kinniq lüüd.
Sääne tsill´okõnõ, sarviga nigu.

Märdisandiq.

Suvõl?

No sõs pikäpäkuq.

Päkäpikuq.

No jah.

Tere, Orm! Nä es lasõq tuuperäst minno viikingilaiva pääle, et mul olõ-i essä.
Mul õnnõ esä jaos om seod varandust vaia.
Ku varandus om avvuhinnas, sõs tulõ papakonkursilõ pall´o rahvast.
Kas sa õks tiiät, kon seo viikingivarandus om?

Lämmi täämbä.

Lämmi.

Kost tulõk, kohe minek?

Minekiq ja tulõkiq ommaq kavvõq olnu.
Vanast oll´ puut tõsõl puul tiid.

Ma olõ Sass.

Ma olõ Enn.

No kaeq sõs miä, Enn.
Vanna puuti ma es näeq, ma sõs viil kavvõl olli, Kamtšatkal.
A nii ku siiä saarõlõ tulli, nii jäi.
Kas sa ka jäämä tullit?

Ma ei tiiäq.
Ma ei tunnõq tan inämb kedägi.

Tere, ma olõ Viktoria.
Ma tahtsõ sukka ütest as´ast kõnõlda.

Tere, tere.
Ma olõ Enn.

Jah, tuud ma tiiä.
Kuis teil sääl Vahtsõl-Meremaal emudega om? Meil Muhun ommaq kah emuq ja ma mõtli, et emuq ommaq Vahtsõlt-Meremaalt peri ja sõs et sa olõt kah säält nigu.

Hää meelega kõnõlnu sukka kasvai emudõst, a mul om parla tõtõstõ väega kipõ.
Olõq hää, tulõq iist är.

Halloo, hallo! Ma ei kuulõq sinno...  Andy...
Ma saa paari pääväga teedäq.
Jah, ilm om tan illos.
Hää.

Kas om vallus?

Sa olõs võinu niimuudu hindäl jalakundi är murdaq.

A mul es olõq sukugi vallus.

Emu!

Mu imä osta-i krõpsu, kõnõlõs, et kah´olik.

Kuis tä muido om?

Kiä?

Su imä.

Ütel pääväl saa timäst kohtunik.

Jah, tä kõnõl´ mullõ, et käü ülikoolin.
Kas sa tahassi minno tüü man avitaq?

Nii.
Kõrran.

Hummõn hummogu lää ma mere viirde, tuu värskit kalla ja õdagu teemi maailma kõgõ parõmbat süüki - värskilt suitsutõdut lesta.
Pidosüük vällävalit seltskunnalõ.
Kutsut olõt saq üten imäga.

Ostaq viinerit kah.

Mille?

Karmõn ei süüq kalla.
Täl läts´ ütskõrd kalaluu kurku.
Ma olõ opanu tedä puhastama kah, a tä taha-i oppi.

Hää külh, ma osta sõs väega salajaidsi viinerit.

Ma Sassilõ helisti, tä lubasi.

Ega tä teid uma jutuga är es väsütä?

Ei-ei, Ruudi avit mul hulga tüüd är tetäq.
Kas ti praadituid kardohkid tahati, meil jäi veidükese alalõ? 

Eiq, ei jõvvaq inämp.
Ma sei terve tii Tartost tagasi tullõn.

Saiti läbi?

"A" sai.

Ma tiidse.

Esierälidsis juhtumiisis kõrvalõ pant.
Orm esiq tekk´.

Sõs ti tervüses.

Vast ütelnü saq, mi jo õks üte külä inemiseq.

Karmõn, ma vii su tsikliga kodo.

Ma näi innemp tan aiakärro.
Kas ma või võtta?

Las ma sõida esiq.

Eiq.
Hääd üüd.

Hääd aigu.

Vika, ma löüdse viikingiide varandusõ!

Kas tä tõtõst su käest es küsüq vai, et miä sa tä tarõ pääl teit vai?

Es küsüq.

Kas sullõ imelik es tundu vai?

Es tundu.

Jumala kimmäs, et nuuq sääl tarõ pääl ommaq nuuq varandusõ kaardiq.

Käkset sa õks häste är, et Enn naid üles ei lövvässi?

Käkse.

Ma näütä seod rahha Aleksile.
Tä tiid, ku pall´o seo mass.
Mille Aleksile?

Tahat Ennule andaq vai?

Ja mi pappi ei saaq,
ja mi pappi ei saaq,
pankrot...

Kupall´o sääne mass?

Sääntsit videles egän antiigipoodin.

Sääntsit om viil.

Kupall´o?

Õks unikidõ viisi.

Ma küsü ütelt tutvalt antiikiärikalt, pall´o tä säändse iist mass.
Tä om mu hää sõbõr, ku esiq ei tiiäq, sõs lask mõnõl tiidjämbäl hinnada.
Läämi sisse.

Kulõq, sa kõnõlit seost papakonkursist, määndseq nõudmisõq sääl ommaq?

Üts, esä piät armastama umma last.

Kats, piät mõistma puutüüd.

Kolm, piät Ruudi viikingilaivaga sõitma viimä.

Ku kavva mi piämi umma rahha uutma?

Om su rattal midägi vika vai?

Ku sul rahha olõ-i, massaq võlg är.

Rahha olõ-i, nakkaq tüüle!

Tere, poisiq!

Tere.

Noq, Ruudi, su sõbraq vai? 

Jah, Ints ja Ants.

Tahati minno sadamahe avitama tullaq? Noh?

Jah.

Noh, lätt tansaman vette vai?

Siiä.

Ostsõt vai?

Jah.

Ku sa är läät, kas sa sõs müüt seo maaha vai? Vai jäät hoobis siiä?

Ega tä ull´ ei olõq.
Vahtsõl-Meremaal om hoobis tõnõ elo.
Sääl ommaq inemiseq koolitõduq, ilm om illos.

Egäl puul om kehvä ilma.

Ei noh, tuud külh, a Eestimaaga saa-i seod võrrõldaq.
Tan ommaq inemiseq ulliq ja tikõq.
Nä mõtlõsõ kõik aig, kuis ütstõist nüüriq.

Aitjumma.

Olõ mehes.
Ma es vaihtanu Vahtsõt-Meremaad Saarõmaa vasta.

Hää külh, ma mõtlõ tuu pääle.

Seo om juugõndi kiivri.

Ja maq olõ Lenin.

Seo om üte vana Rootsi kuninga raha.

Mis nimi?

Aleks.

Ei olõq säänest kuningat.
Kulõq, kõnõlõq mullõ, midä ma tii su säksä kiivri ja roodsi rahaga?

Maaha müüti.

Kinkalõ?

Tiiät, kupall´o seo mass?

Noq?

Tuhat viissada.

Kost sa sait seo?

Löüdse.
Naid om sääl viil.
Unikidõ kaupa.

Hää külh.
Sa saat viissada.
Ja uniguq tuut mullõ.
Ja kos nuuq uniguq ommaq?

Rannakülän.

Kulõq, mineq iist är uma sarvikuga siist!

Sa olõq vakka ja käüq Vilsandi vikahdimulku!

Roodsi kuning...

Sul sepikut ei olõq vai?

Noh, su jaos õks üts om viil, leti all.

Suur Papakonkurss.
Võitja valitas armsa väiku sinitside silmiga poiskõsõ esäs.
Tohoh.
Kunas seo om?

No pia om.

No ma panõ hinnäst kah kirja.

A sa veidükese ülearvo vana ei olõq Ruudi papas nakkama?

Ruudi papas? Kulõq, sõs ma saa Karmõni kah.
Ma olõ vana jah.
Kulõq, a ma olõ ainugõnõ miis, kiä Rannakülän ufosid om nännü.
Kon ma kirja piät pandma?

No siiä saa pandaq.

Nii.
Kaeq, Jaak Lolle.
Kas kandidaatõ om pall´o? 

No seo om saladus, seod ma sullõ üldä ei saaq.

Noh, seo laar piässi külh kõrralik olõma.

Tuu, kiä kriminaalõigusõ eksämi tettüs sai, tuu ei saaq kalla pelädä.

Kuis om? 

Kaeq, Ruudi, su sõbranna.

Tere õdagust.

Tere, tere.
Sullõ miildüs kimmähe kala.
Kuis emuq eläse?

Ütlemi, et läämi tuulikuhe.
Sõs sa läät tõsõlt puult majja sisse ja sõs tuut kaardiq vällä.
Ma või valvaq.

Maq külh Ennu takast varastama ei lääq!

Ütle õkva vällä, et sä pelgät.
Papakonkurss jääs kah är? Varandust ei tuuq? Ah, ei viisiq ma sukka jannadaq.

Papakonkurss är ei jääq.

Ti kaup om tan.

Ma mõtli eloaig, et saassi Saarõmaalõ, a inne jõudsõ pinsi pääle ku siiä.
Olõq sa tennät!

Kõkkõ hüvvä.
Ma olõ kah õks unistanu, et saassi Munamäele, a olõ-i jõudnu.
Noh, hääd reisi.

No näemi sõs Võromaal.

Õkva nii!

Liivi, Liivotška!

Liivotška, muso!

Mõtsa Aino käve täämbä hummogu eräle tuu peräst hiussõlõikaja man, et mullõ teedäq andaq, et mu tütre esä ots umalõ vahtsõt naist.
Terve Saarõmaa saa naardaq.
Rannakülän kõrraldõdas konkurss, et vällä selgitä, kuis Karmõn hindäle vahtsõ mehe vali.
Ja ma mõtli kõik aig, mille sa ei tahaq minno naasõs võtta.
Noq om mul selge pilt - sa hiilset Karmõnit! Joosõq jah noq minemä! A seod ma sullõ kõnõlõ, ku seo konkurss toimus, sõs ma lää! Kas papakonkurss vai maq!

Ma olõ seod latsõlõ lubanu ja maq umma sõnna ka piä!

Ruudi! Ruudi!

Hummõn teemi konkursi!

A meil om õnnõ üts kandidaat...

Sa es küsü mu käest, midä ma su tarõ pääl tei?

Ma arvssi, et sa tulõt esi kõnõlõma, ku aig valmis.
Kas noq om vai?

Haakrigu laadul oll´ viikingilaiv "Helga".
Minno sinnä pääle es lastaq, ülti, et väiku.
Tulõq esäga, sõs saat.
Sõs tullgi meil Vikaga seo mõtõ, et teemi papakonkursi.

Ja sa tahat, et ma tulõssi toolõ konkursilõ?

Tiiät, Ruudi, ma olõ vast vanamoodulinõ inemine.
A mu meelest üts miis hindäle niimuudu ei naist, ei last otsiq ei saaq.

Sõs saamiki või-ollaq Ulli Jaagu hindäle esäs.

Ruudi, tiiät, jätämi seo konkursi ülepää är ja ajami seod asja kuigimuudu ausambalõ.

Ma ei saaq är jättä, mi olõmi Sassiga kokko lepnü ja Sass om minno avitanu.

Papakonkurss...

Ei, varandusõ kaardiq neoq külh olõ-i.
Tiiät, Ruudi, miä seo om? Seo om Ormi maiõ kaart.
Petsätiide ja allkirjuga ja puha.

Oi, Ruudi!

Hummõn om papakonkurss.
Imä ikk koton ja kõnõlõs, et seod häpü tä üle ei eläq.
Ja mi sõidami kotost är.
Ma esiq kah peris täpsähe ei tiiäq, kon mi elämä nakkami, a ma kirota sullõ ja saada uma adrõssi.
Kas sa kirotat mullõ?

“Valgõ tuvi”.
Ja läts!

Sass!

Nii, nimi?

Lolle.

Lolle Jaak.
Kiä tuu viil taht registriiri suurõl papakonkursil?

Jou.
Miä om? Ma olõ tan.

Saq?

Nimi?

Aleks Kott.

Koti Aleks.

Ma mõtli, et sa ei tulõki eiq.

Ma jo lubasi.

Tull´ võistlõja nummõr 3.
Õngõ Enn.

Kallis rahvas.
Täämbä, edimäst kõrd Rannakülä aoluun, teemi tan suurõ Papakonkursi.
Kiä võit, tollõ võtt Ruudi hindäle esäs, ja viikingivarandus om avvuhinnas kah.

Ei-ei-ei! Seo Aleks om ülearvo nuur.
Ja kas seo Jaak olõ-i mitte veidükese vanavõitu?

Armastus ei küsüq vannusõst, seo tulõ pääle nigu uni.

Huvitav, kinka peräst seo võistlus noq peetäs sõs? Karmõni peräst vai?

Jah.
Väega ilosa Karmõni peräst.

Viikingivarandusõ peräst.

Ma ütle, et saq, Korolli Sass, kaeq, sa olõt seo põrgu maalõtuuja.

Mis sa, Aino, lõugat!

Aino lõugas tuuperäst, et timä pääle konkurssi ei kõrraldada.

Olõq vakka!

Kaeq, Aino, Ruudi taht hindäle ütte vanõmbat sõpra löüdäq, kiä kand huult, oppas, jätä-i poiskõst ilmangi hättä.
Mis om tuun halva?
Mu meelest om papakonkurss põnnõv mäng. Ku sullõ miildü-i, mine är.

Ei lääq Aino kohegi, timä lõõritõlõs tan seeni, kooni tä näge, kasvai üts vällämaalanõ om tan.
Mineq laulaq!

Kulõq, tiiq tüüd ja teeniq rahha tiiät, sõs tulõ armastus kah või-ollaq.

Võistlus nummõr üts, kõndmisõ võistlus, nakkas pääle.

Miä juhtu? Kas teil om kiäki är koolnu vai?

Meil om jah koolnu, a sullõ tõtõstõ pall´o õnnõ!

Vika, miä sul vika om?

Meheq pidävä mere veeren Ruudi papakonkurssi ja Liivi ütel´, et Sass taht pääavvuhinda, noh, sinnu naasõs.

Midä nä sääl rannan tegevä?

Ma olõ seod kõik aig kõnõlnu, et ega seo üts õigõ asi olõ-i, ku üts nuur naanõ niimuudu vällä näge nigu saq.
A seod ma sullõ kõnõlõ, et maq ka seod taha-i, miä sust üle jääs.
Paras omgi, ku Ull´-Jaak su hindäle saa.

Vika, kon nä taad konkurssi pidäväq?

Paadisilla pääl.
A Karmõn, taa olõ-i niimuudu!

Tiiq umalõ imäle tsukruvett.

Võistlõja nummõr üts piät tehniliidsi põhjuisi peräst katski jätmä.

Karmõn, oodaq, ma kõnõlõ.

Tan olõ-i midägi kõnõlda.
Ma näe esiq.

Karmõn, läämi tsipakõsõs kõrvalõ.
Ma seletä.

Mille ma piässi tiika kõrvalõ tulõma.
Ma tulli õnnõ umalõ pojalõ perrä.

Seo oll´ jo õnnõ nali.
Mäng, su poja kõrraldõt mäng.
No kas sa tõtõst nal´ast arvo ei saaq, kas sa tõtõst ei võissi kõrraski naarataq? Mille sa piät kõik aig nii tõsinõ olõma?

Nii, panõq kirja.
Selle et kats perräjäänüt võistlõjat võistlusõ katski jätseväq, sõs olõ ma võitja.

No olõq-olõq-olõq, miä sa tuust saat?

Lubatu viikingivarandusõ.
Saarlasõq ollõv jo sõnapidäjäq meheq.

Kuradi Gynn...
Gynnar! Sa võtsõt seo sisse vai?

Ei, Puškin võtsõ.

Kas sa, ull´, kaet ka tõnõkõrd, midä sa müüki panõt? Raha! 

Raha, raha, raha, pall´o rahha!

Mis om?

Oi, elo!
Ei putuq mu pekki!

Kiä seo müüki tõi?

Sa tiiät, sa saa-i säänest lambafileed mitte kostki.

Olõs siiä tulnu kõrralik numismaatik, miä sa seolõ hindõs olõs pandnu? Puultõist tonni.
Sa olõs poolõtõsõ tonniga seo maaha möönü.
Sa kujotat ette?
Ma saa-i arvo, ommaq sul pääluu all ajoq vai lambafilee.
Sa kaeq!

Kohe sa läät?

Viikingihärbänihe.

Ma piät noq sullõ õks su esäst kõnõlõma.
Su esä oll´ väega lahe miis.
Mängse häste kitrat, sõitsõ lumõlavvaga.
Meil oll´ kõik aig lustlik.
A last tä es tahaq, ütel´, et tä ei tahaq nii suurt vastutust võttaq.
Ja lännüq tä ollgi.
Tagasi es tulõq.
Aastak otsa ma oodi, sõs kolisimiq siiäq.
No ütle, kost siist naid mehi võtta? Ma nakkassigi märkma, et või-ollaq Enn.
A võtaq näpust, tulõ vällä, et timä om ka lihtsäle üts torõ sell.
Või-ollaq meheq ommaki säändseq?

A ma olõ kah jo miis.

Ma tulõ kolmõ päävä peräst tagasi...
Olkõ...
Ma saa tuu tüü...
Jah.

Sa sõidat är?

Seost rahast, miä vald mass, panõ üte osa su jaos kõrvalõ, ku suurõs saat.

Sa ei olõq Ormi poig!

Ma olõ-i päälik.
Ma nakka-i viikingis.
Ma ei lääq ilmangi viikingilaivaga sõitma.
Tuuperäst, et ma ei tahaq.

Ribikülä?

Ei tiiäq külh.

Rabakülä? No määneki R-tähega külä oll´.

R-tähega? Ma esi elä Rannakülän.
Muud ei tiiäq külh midägi.

Rannakülä ollgi.
Ja Aleks oll´ Roodsi kuninga nimi.

Roodsi kuninga nimi? Mi külän?

Ei olõq tä määnegi kuning.
Nuur poiskõnõ om.
Tummõ pääga.
Konstaabli puja vahtsõnõ esä om Aleks.

Ei olõq õigõ, olõ-i õigõ.

No nuur poiss, tummõ pääga, 13-14 aastakka vana.

Aleks?

Nuijah, konkursi perrä sai, noq om esä.

Miä seo om?

Muud varandust olõ-i olõman.
Neoq kaardiq olliq hoobis Ormi maaq.

Tiiät, miis, miä ma sukka tegemä nakka, ku sa minno petmä nakkat? Ma lüü su siiä saina külge kinni.
Kuiut ku lest.

Kost sa seo sait?

Timä käest.

Taga targõmbas.

Nii et sa sõs tiiät, kon unik om? Tiiät vai?

Viikingihärbänin eläsi üts Viiking Orm.
Tä om noq koolnu.
Timä varandus oll´ viikingiide uma.

Poiskõnõ, tulõq siiä! Kon seo Viikingihärbän om?

Ai, ai, är tekuq.
Appi, är tekuq, lasõq valla!

Istut tan!

Vana Orm esi! Viiking Orm.

Tan ommaq määntsegi kaardiq, ommaq siin seen.

Miä sa tiit sääl? Miä sääl om?

Leif, tulõq kaeq! Tulõq kaeq!

Mis om? Istut tan ja olõt vakka! 

Raha.
Tuusama.
Mineq kaeq, peräkõrd lövvät viil.
Kaeq, peräkõrd om viil! 

Kaart! Seo perrä saamiq terve varandusõ kätte!

Õkvalt ma tulõ alla!

Midä?

Õkvalt tulõ!

Kiä seo om? Võtaq poiskõnõ kinni.

Tervüst!

Midä tan tetäs?

Ja küsügi.

Küsüq-küsüq.
Sedaan om.

Kabriolett om.

Mineq sõs sisse ja küsüq, ku julgut!

Ja läägi.

Jääq vakka! Jääq vakka!

Hingäs! Leif, tiiq midägi!

Ei tiiäq, kas jäi elämä vai?

Enn! Enn! 

Oi, rõibõq.
Jama om majan.
Om jama majan.

Enn!

Miä tä tege?

Persetäs kesk limusiini.

Noq näperdäs mootorit.
Ei, ma ei võiq seod kaiaq.

Nii, läts är.
Noq eloga! 

Kaeq, Karmõn.
Meheq ei saaq kõgõ naisist arvo.
Naasõq ei saaq alati miihist arvo.
A ütstõsõlda ka toimõ ei saaq.
Ja seo märgis ma võta Liivi naasõs.
Ja saq ja Enn olõti ka pulma kutsuduq.
Mineq noq, lepiq Ennuga är.
Tä jo nigunii taht siiä jäiäq joba.

Om tä koolnu vai?

Verd ei olõq nätäq.

Mõnõq koolõssõq vereldä är.

Surm võtt vere valla, seo om fakt.

Pitsitä kõrva.

Nä rüüvseväq Ruudi ja Aleksi är!

Ajagu-i virinät! Lätsimi! Tempo, tempo.

Numbrilukk.

Noq võit rüüki, pall´o tahat.
Käeq siiäq.
Saq olõt tüürmann.
Lätsimi.

Olnu kajaluut.
Hoitnu vii kottal, niimuudu, riibnü põh´a läbi.

Kulõq miis, jääq vakka.
Ma küsü su käest, olõmi mi õigõn kotussõn?

Kost ma tiiä, ega ma pootsmann ei olõq.
Tõmba kuralõ veidü.

Poiskõnõ, poiskõnõ! Sukka kõnõldas.
Olõmiq õigõn kotussõn?

Miä toimus?

Ruudi rööviti är.

Mis kuradi kaardiq neoq ommaq?

Ma ei saaq arvo, mis sa olõt tävveste ullis lännü vai?

Ruudi, tsiplõ mõlõmba käega.

Oodaq, ullpää!

Ruudi! Ma olõ õks Ormi poig.
Ma jää Rannaküllä.

Esä!

Gynn, mineq küsüq, kon tan kõgõ lähkümb tüükoda om?

Jaak, tulõq pääle! Tulõq pääle!

Ti minke.

Naasõq laiva?

Ruudi, pallõsi, tulõq alla.

Kistutami su võla.

Enn!

Seo om viikingiide raha.
Ma arva, et mi annami taa näile tagasi.

