Kas öelda selle kohta vaid ”pühendumus”?
Kohtasin siin Eestis üht imelist naist, kes ei anna kunagi alla, enne kui on kõiki võimalikke teid proovinud.
Ma ei mõistnud kohe, millist fantastilist tööd ta teeb, aga mida aeg edasi läks,  seda rohkem sain ma aru selle naise heategudest.
Aeg-ajalt leian oma e-postkastist mõne mejli, kus ta lühidalt kirjeldab, mida tal momendil oleks vaja.
Ta on kohtunud just kellegagi,, kel on eriti raske ja ta proovib leida midagi, mis vähekegi tollele perekonnale elu kergemaks teeks.
Need ei pruugigi alati olla  praktilised asjad, - ta aitab ka administratiivsete tegudega.
Ta võib võtta näiteks ühendust riigi asutustega ja helistada just nii palju kordi, kui selle perekonna jaoks vaja on, nii et neil tulevikus natukenegi kergem oleks.
Mida rohkem ma teda tundma õpin, seda rohkem pühendun ka mina inimestele, kel elus raske on.
See on saanud lausa iseenesest mõistetavaks, et ma pidevalt proovin jälgida, millega mina ja mu lähiümbrus saaks aidata, aga kuna ma ei oska eesti keelt, siis on selleks vaid konkreetsed asjad ja mitte mingi sügavam moraalne tugi.
Vahel olen ma temaga kaasa läinud, aidanud tassida, kohale viia asju ja riideid ja vastutasuks olen alati saanud rahulolutunde, mis on tekkinud sellest rõõmust, mida me nende inimeste puhul näeme.
Vahel on meid kutsutud tagasi, et uhkusega jutustada ja näidata, mis nende elus on toimunud, kui hästi nad, tänu meile, on oma elu sisse seadnud.
Nendel kordadel tunnen, milliseks kingituseks see kõik mulle on, aga ka süütundeks oma priviligeeritud elu pärast.
Küsin endalt, mida teen siis mina oma maal nende inimeste hüvanguks, kel raske on?
Olen õppinud siin pühendumist teiste inimeste aitamisele ja ehk on aeg see ka oma kodumaale Rootsi kaasa võtta?
Imelik on, et tema puhul ei tundu see inimeste abistamine iialgi lõpevat.
Mõtlen, et kas ei ole koormav pidevalt näha teiste igavesti kestvaid hädasid?
Aga ta näeb igal pool vaid eelkõige lahendusi, mitte probleeme.
Iga pisiasi tooks nagu endaga kaasa positiivset energiat, kui vaid see võiks kellelegi rõõmu teha.
Ta on alati nende inimeste jaoks olemas, temaga võib igal ajal kontakti võtta, ta rõõmustab koos nendega iga edusammu pärast.

Olen tänulik selle eest, et olen oma Eestis olemise jooksul õppinud tundma seda imelist naist ja kannan endaga alati kaasas ta sõnu: kõik ei saa küll teha kõike aga iga üks saab teha midagi.
