Mõni aastak tagasi ma trehvsi ütte vinläsest vanamiist, kiä käü pallide jalgoga.
Timä olõk näütäs vällä küländ uskligu inemise muudu ja tä hoit hinnäst kuigi tõistõ. Kõgõ inämb pand mõtlõma tuu, et ma olõ küsünü mitu aastakka tagasi johtumiisi rattaga müüdä sõitõn, et mille tä nii tege.
Vastus oll sinnäpoolõ, et tuu om kinni mõtlõmisõ man.
Küländ prosta jutuajaminõ, aga sõs ma joba sai arvo, miä või sündüdä timä pään.
Ildampa om timmä ka nättü pallil jalol poodin pirne ja raamatit ostman.
Kimmähe või jo mõtõlda, et tegemist om õnnõ ulli inemisega.
Ütskõik konkotsil muro pääl pallusõ pidämist perrä tetä om joba järgmäne samm hulga vahtsidõ küsümiisi poolõ.
Tuud näten tekkü tõtõelost välläpoolõ essümise tunnõ, miä võissi kül ette tulla mõnõn Fellini filmin.
Ma arva, et sääl takan om midägi inämbät, midä mi olõ-i harinu sõski nägemä.
Kõgõ inämb harinõmalda pilt om nätä timmä ka talvõ pallidõ jalgoga kõndman.
Tuu om kimmähe üts esierälidsembit trehvämiisi mu elon.
Aost aigo om ullimeeleliidsi inemiisi pääle tõistmuudu kaet, kiä perän omma tõõnõkõrd tunnistõdu geniaalsis.

Mii ümbre om tähelepandmisõ väärt inemiisi ummi uskmiisiga ja esisugumaidsi umaperriga.
Mii ku siin plannõdi pääl korgõhe arõnu liik piäsi hindä käest küsümä, ku pallo mi periselt olõ kokko köüdedü luudusõ hindäga.
Väega pallo mõotas mi üllenpidämist mi keskkund.
Olõmi osa kõgõst mi ümbre ni võissimi ka sammamuudu mõtõlda.
