Võrumaa on juurte maa

Võrumaa on Eesti kagupoolseim maakond.
Ääremaaks jäämine on olnud selle maa õnnetus, kuid mingis mõttes ka õnn.
Kui keegi on otsustanud pealinnast põgeneda, siis ei ole tal enam kuhugi kaugemale minna, ilma eesti keele ja kultuuri ruumist välja minemata.
# Tõsi küll, Võrumaa kohalikku keelt on raske eesti keeleks nimetada, pigem on see üks eesti keelega meeldivalt sarnane keel.
# Kuid võrukesed valdavad ka ladusat eesti ühiskeelt ja saavad üleüldse hästi jutule – seda isegi umbkeelse võõraga.

Võrukese esimene küsimus kellegagi tuttavaks saades on: “Kost sa peri ol’t?” ‘kust sa pärit oled’.
# Omade ja võõraste vahel vahetegemist peab ta oluliseks.
# Mandri-Eesti maakondadest on Võrumaa tänapäevalgi kõige paiksema elanikkonnaga.
# Samas on võruke sünnipäraselt lahke võõraste vastu.
Külalisele pakutakse ikka süüa, isegi kui see on tulnud kutsumata ja ajab mingit oma asja.
Võruke ei ela selle jaoks, et paremad palad omale hoida ja varandust koguda.
Kui tal on, siis jagab ta seda teistega, kui aga puudus majja tuleb, pöördub ise julgelt abi otsima.

Võrumaa maastikus annavad tooni mäekünkad ja järved, kauneid vaateid leidub peaaegu igal pool.
Kõik teavad Suurt Munamäge, aga ülemaailmses võrdluses iseloomustab Võrumaad hoopis paremini fakt, et Kaika kandis leidub ühe ruutkilomeetri suurusel maalapil 23 eraldi nimega mäetippu.
Künkaid ja järske oruveerge jätkub peaaegu kõikjale.
Lõuna-Võrumaal on elatud peamiselt hajataludes.
Sajandite jooksul on talud jagunenud ja neist on saanud väikesed külad.
Nii ongi näiteks Rõuge vallas 109 küla.

Võrukese iseloom ja eluviis on ikka sõltunud kodupaiga maastikust.
Haanjas, kus on Eesti kõige kõrgemad mäed, ei ole inimene kunagi suutnud ennast vaid põllumajandusest elatada.
Põllutöö kõrval on ikka tehtud müügiks käsitööd, käidud kodust kaugemal ehitustöödel ja püütud elu paindlikult korraldada.
Paindlikkus ja avatus uutele ideedele on ka tänapäeva võrukese iseloomu nurgakiviks.
Põlva ja Urvaste kihelkondades on ajast-aega elatud traditsioonilist talupojaelu ja selle maanurga laugemate põldude ning maaliliste hajatalude maastik on kodupaigaks paljudele visadele ja otsekohestele võrukestele, kes oma tõtt ja õigust alati lõpuni kaitsevad.

Iseäralik kant on Mehkamaa Läti piiri ääres. Siinsed jõed voolavad suurde Koiva jõkke ja Riia linna on siit vähem maad kui Tartusse.
Võrumaa kagunurk, suurte metsade tagune Misso üllatab oma ajalooga: muinasaeg ei lõppenud siin 13. sajandil, nagu mujal Eestis, aga paar sajandit hiljem.
Vastseliina võrukesed toimetavad samasuguste mäekinkude vahel nagu haanjamehedki, kuid kannavad endas suuremat kuraasi ja sõjakust, mis on kujunenud aastasadade jooksul Liivimaa idapiiri tõmbetuultes.
Tänase Võrumaa osaks on ka kaks tükki Setumaast.
Meremäe vald ja Luhamaa on paigad, kus kuulsat setu leelot laulavad ka noored tütarlapsed ja setu kombed püsivad nii kirmastel kui ka igapäevaelus.
# Üllatavalt arhailine ja omapärane on ka Mehkamaa kultuur.
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
