Sõidi üts suvõhummok autoga Pärno liina piten.
Ilm oll illos ja tujo oll hää.
Kulssi uma kõgõ armsambat flamekomuusikat ja lauli lustiga üten.
Aknõ olli vallalõ ja muusiga oll peris kõva.
Ma panõ-õs tähelegi, et poitseiauto om mul joba pikembät aigo perän sõitnu.
õnnõ sõs, ku pilkja tüüle panti, tull mul taipus, et nä sõidi mullõ perrä.
Tõmbssi viisakahe auto tii viirde ni jäi uutma.
Politseiautost astõ vällä pikk linalakk kistumalda kinä politseinaanõ, kiä tull mu poolõ alkomiitriga.
Ma pidi sinnä sisse puhkma ja muidoki oll kõik nullin, selle et hummogidõ ma kunagi ei juu.
Naanõ küsse mu käest ka juhilupõ ja ku oll säält lugõnu, et ma hispaanlanõ olõ, lask mu rahun minemä.
Nätä, et tuu olõ-õs politsei meelest kuigi loomulik, et kiäki sõit vallaliidsi aknidõga auton hummogu ja laul raadioga üten.
A Hispaanian om tuu tävveste harilik.
