Maria Berglund, 32a. muusik:

Kullal om korgõ vibratsiuun.
Minno tege kulla pääle kaeminõ õnnõlidsõs.

Tuu pääle mõtlõminõ aga pidi ohos olõma.
Sõs pidi silmi sisse tegünemä kulla helge' ja palavik pidi üles tulõma.
Kullapalavik..
Kas tuu om tõbi? Kas tuu om külgesündünü' vai sünnütäs tuud pisiläne, viirus? Kuis tuud arsti'? Kas tuu vasta om olõman vaksiin vai piät, ku olõt tõppõ jäänü', õnnõ rahun uutma, kooni' tegünese' antikihä' ja tõbi üle lätt? 
Tõõnõkõrd vast peris ruttu... paari eloga..
 
Mulla  värm om egäl puul esi'muudu.
A likõ muld hõngas üttemuudu.

Ma mälehtä, et last uutõn käve mul isahus mulla perrä.
Võeh, tuu tunnõ', et ku õnnõ muld hambidõ vaihõl  krõgisnu'! Mullapalavik? Tohtri ütel mullõ, et mul om ravva puudus.
Mulla asõmõl pidi süümä väiksit tummit tablette.

Kõrra näie Korsika saarõ pääl maa palamist.
Tuu oll ku ilmadu Fööniks-tsirk, kiä ummi perätüid siibo soput ja vaihõpääl hindäst kilgatuisi vällä andsõ.
Ma olõsi' tahtnu' terve saarõ Vaihõmere seen ümbre käändä', et soolanõ vesi tulõ hindä sisse niildnü'.
Nuu' kinä', ausa' elemendi': tuli, vesi, maa, õhk...  ja kuld..
